Un equip de 200 mossens comenta l'Evangeli del dia
200 mossens comenten l'Evangeli del dia
Contemplar l'Evangeli d'avui
Evangeli d'avui + homilía (de 300 paraules)
Moisès, servent del Senyor, morí allà, al país de Moab, tal com el Senyor ho havia dit. El van enterrar a la vall, prop de Bet-Fegor, en el país de Moab, però fins al dia d'avui ningú no sap exactament on és el seu sepulcre. Moisès morí a l'edat de cent vint anys. No se li havia afeblit la vista ni havia perdut les forces. Durant trenta dies, tot el poble d'Israel va fer dol per Moisès a la plana de Moab.
Moisès havia imposat les mans a Josuè, perquè l'omplís l'esperit de saviesa. El poble d'Israel l'obeïa i complia el que el Senyor havia manat a Moisès. No hi hagué mai més a Israel cap profeta amb qui el Senyor tractés cara a cara com ho feia amb Moisès, ni que fos enviat a fer els senyals i prodigis que va fer Moisès a Egipte contra el Faraó i la seva cort i contra tot el país, ni que obrés amb mà poderosa les gestes terribles que obrà Moisès en presència del poble d'Israel.
Veniu a contemplar les gestes de Déu. Que n'és, d'admirable, el que fa amb els homes! Pobles, beneïu el nostre Déu, feu sentir el vostre crit de lloança.
Veniu, fidels de Déu, escolteu-me; us contaré el que ha fet per mi. Mentre jo l'invocava, ja tenia a flor de llavis l'acció de gràcies.
Una altra vegada us dic: si dos de vosaltres es posen d’acord sobre la terra, tota cosa que demanin els serà concedida pel meu Pare que és en els cels. On n’hi ha dos o tres reunits en el meu nom, allí soc jo enmig d’ells».
© Albada Editorial / evangeli.net
«I si pequés contra tu el teu germà, ves, corregeix-lo entre tu i ell només. On n’hi ha dos o tres reunits en el meu nom, allí soc jo enmig d’ells»
Mn. Pedro-José YNARAJA i Díaz (El Montanyà, Barcelona, Espanya)Avui, en aquest breu fragment evangèlic, el Senyor ens ensenya tres importants maneres de procedir, que freqüentment hom ignora.
Comprensió i advertència a l'amic o al col·lega. Advertir-lo, en discreta intimitat («entre tu i ell només»), amb claredat («corregeix-lo»), de la seva equivocada actuació, per tal que esmeni el camí de la seva vida. En tot cas, també procurar la col·laboració d'un amic, si la primera gestió no ha donat resultat. Si ni tan solament amb aquest obrar s'assoleix la seva conversió i si el seu pecat causa escàndol, no s'ha de dubtar en exercir la denúncia profètica i pública, que avui pot ser una carta al director d'una publicació, una manifestació, una pancarta. Aquesta manera d'obrar esdevé exigència per al mateix que la practica, i freqüentment és ingrata i incòmoda. Per la qual cosa resulta més fàcil escollir allò que anomenem equivocadament “caritat cristiana”, que acostuma a ser pur escapisme, comoditat, covardia, falsa tolerància. De fet, «està reservada la mateixa pena per als qui fan el mal i per als qui el consenten» (Sant Bernat).
Tot cristià té el dret de sol·licitar de nosaltres els preveres el perdó de Déu i de la seva Església. El psicòleg, en un moment determinat, pot apaivagar el seu estat d'ànim; el psiquiatra en acte mèdic pot aconseguir vèncer un trastorn endogen. Ambdues coses són molt útils, però no suficients en determinades ocasions. Solament Déu és capaç de perdonar, esborrar, oblidar, polvoritzar tot destruint, el pecat personal. I la seva Església lligar o deslligar comportaments, tot transcendint la sentència del Cel. I amb tot això gaudir de la pau interior i començar a ser feliç.
En les mans i paraules del prevere està el privilegi del prendre el pa i que Jesús-Eucaristia realment esdevingui presència i aliment. Qualsevol deixeble del Regne pot unir-se a un altre, o millor a molts, i amb fervor, Fe, coratge i Esperança, submergir-se en el món i convertir-lo en el vertader cos del Jesús-Místic. I en la seva companyonia acudir a Déu Pare que escoltarà les súpliques, car el seu Fill es comprometé a això, «On n’hi ha dos o tres reunits en el meu nom, allí soc jo enmig d’ells» (Mt 18,20).
Pensaments per a l'Evangeli d'avui
«En el silenci Ell ens escolta; en el silenci Ell parla a l’ànima i en el silenci escoltem la seva veu» (Santa Teresa de Calcuta)
«La fe no és únicament una opció individual. Per la seva mateixa naturalesa, s’obre al ‘nosaltres’, es dóna sempre dins de la comunió de l’Església» (Francesc)
«‘El Crist Jesús, el qui va morir, més ben dit, el qui fou ressuscitat, el qui està a la dreta de Déu, el mateix que intercedeix per nosaltres’ (Rm 8,34) és present de moltes maneres en la seva Església: en la seva Paraula, en la pregària de l’Església, ‘on n’hi ha dos o tres de reunits en el meu nom’ (Mt 18,20), en els pobres, els malalts, els presos, en els sagraments dels quals és l’autor (...)» (Catecisme de l’Església Catòlica, nº 1.373)
1 de setembre
Diumenge 22 (B) de durant l'any
Video de l’Evangeli i comentari
_______