Un equip de 200 mossens comenta l'Evangeli del dia
200 mossens comenten l'Evangeli del dia
Contemplar l'Evangeli d'avui
Evangeli d'avui + homilía (de 300 paraules)
»Guarda’t bé d’oblidar mai el Senyor, el teu Déu: no deixis mai de complir els seus manaments, les seves decisions i els seus decrets que jo et dono avui. T’alimentaràs fins a saciar-te, viuràs en edificis confortables, es multiplicaran els teus ramats de vaques i d’ovelles, acumularàs plata i or, i augmentaran tots els teus béns. Mira llavors que no s’enorgulleixi el teu cor i ja no et recordis més del Senyor, el teu Déu, que et va fer sortir de la terra d’Egipte, un lloc d’esclavatge; que t’ha fet passar per aquest desert immens i terrible, infestat de serps verinoses i d’escorpins, una terra eixuta, sense aigua, on per a tu va fer saltar un doll d’aigua de la roca dura, i t’hi alimentava amb el mannà, que els teus pares no coneixien. Et va afligir i et va provar perquè a la fi et volia afavorir. Llavors, doncs, quan hauràs acumulat tots aquells béns, no pensis dintre teu que te’ls ha donat la teva força i l’energia de les teves mans: recorda’t del Senyor, el teu Déu: ell, que volia complir l’aliança que havia jurat als teus pares, és qui t’ha donat la força per a enriquir-te».
Són vostres, Senyor, la grandesa i el poder, la glòria, l’esplendor, la majestat; perquè al cel i la terra tot és vostre.
Són vostres els regnes amb els seus sobirans. Vós doneu la riquesa i els honors.
Vós teniu la sobirania sobre tot el món; està a les vostres mans donar força i valentia,
fer créixer tota cosa i confortar-la.
«Demaneu i se us donarà; cerqueu i trobareu; truqueu i se us obrirà»
Mn. Antoni CAROL i Hostench (Sant Cugat del Vallès, Barcelona, Espanya)Avui, com un ressò d'una antiga tradició lligada a la societat rural, celebrem litúrgicament una jornada d'acció de gràcies a Déu pels favors que ens ha fet i de petició d'ajut per als fruits del nostre treball en aquest nou curs.
El medi rural, efectivament, per la força dels fets, tenia viva consciència que els fruits recollits —sense menystenir l'esforç humà— eren un do de Déu. Davant dels imponderables del clima i de les circumstàncies del treball del camp, l'home era més conscient que depenia del bon Déu. Per contrast, el progrés de la tècnica i del treball industrial semblen amenaçar aquesta “memòria de Déu”: en no pocs casos, s'ha diluït la consciència de dependència de Déu, i l'home corre el risc d'auto-divinitzar-se en pensar-se que ja no necessita el Creador. En canvi, Jesús ens ha dit: «Demaneu i se us donarà (...); truqueu i se us obrirà» (Mt 7,7), que és tant com si ens digués: —Jo et recordaré i t'ajudaré, però necessito que tu no m'oblidis i no em foragitis de la teva vida.
En aquest sentit, Joan Pau II adverteix: «Cal que l'home doni honor al Creador tot oferint-li, en una acció de gràcies i de lloança, tot allò que d'Ell ha rebut. L'home no pot perdre el sentit d'aquest deute, que només ell, entre totes les altres realitats de la terra, pot reconèixer i saldar com a criatura feta a imatge i semblança de Déu».
I com a prevenció davant d'aquest risc d'ingènua “desmemorització”, l'oració col·lecta d'avui ens convida a dir: «Senyor Déu, Pare amorós, vós vau donar als nostres pares a Israel una terra bona i fèrtil, a fi que hi trobessin descans i benestar; i amb el mateix amor ens doneu a nosaltres forces per dominar la creació i trobar-hi el nostre sosteniment. En donar-vos gràcies per les vostres meravelles, us preguem que la vostra llum ens faci descobrir sempre que heu estat vós i no el nostre poder el que ens ha donat la força per crear les riqueses de la terra».
1 de setembre
Diumenge 22 (B) de durant l'any
Video de l’Evangeli i comentari
_______